לירון יוגב בנם הבכור של שושנה (ז"ל) ואברהם. נולד בחיפה ב-6 באוקטובר 1976. בתקופת ילדותו, בשל שרות הקבע הצבאי של אביו, נאלצו בני המשפחה להעתיק מקום מגוריהם למס' מקומות ברחבי הארץ (חיפה, אשדוד, קיבוץ כברי ויוקנעם עילית).בשנת 88, בהיותו בגיל 12, נפטרה אמו, שושנה ז"ל, לאחר מחלת סרטן ממושכת. מציאות מצערת זו הובילה לקיומו של קשר מיוחד במינו בינו לבין אחיו נחום, הצעיר ממנו בשנתיים וחצי. כמו כן, בתקופה זו התגלה כשרונו המיוחד בכתיבת שירים שביטאו את כאבו על אובדן אמו.בחטיבת הביניים התחנך בביה"ס בכפר יהושוע ובתיכון בביה"ס אורט ע"ש יגאל אלון, במקום מגוריו ביוקנעם. סיים בגרות במגמה ביולוגית בהצטיינות יתרה.בגילאים 12-13 שיחק בקבוצת הכדורגל של יוקנעם וב- 15-16 בקבוצת הכדורסל. אהד את קבוצת הכדורגל "מכבי חיפה".בשנת 1993 נולדו אחיו התאומים צליל ועומרי.בתקופת התיכון שר כסולן בלהקה שהקים עם כמה מחבריו לכיתה ובמסגרת זו ביצעו שירים שנכתבו ע"י לירון והולחנו ע"י חברי הלהקה.בגיל 17 הכיר את סיגל בת כיתתו ומאז הפכו לבני זוג. במהלך 7 שנות חברות התגוררו בבית הוריה ביוקנעם ובבית סבתו בחיפה ובאוקטובר 2000 שכרו יחד דירה בירושלים. השניים תכננו להינשא בקרוב ולהמשיך לבנות עתידם יחד.לאחר שסיים לימודיו בתיכון עבד בקטיף בקיבוץ רמות מגשימים ובעמילות מכס בחיפה, יצא לטיול בקפריסין עם חברו לכתה והשתתף בקורס צלילה באילת.שרות צבאיב-26 במרץ 1995 התגייס לצה"ל ועשה דרכו בחיל השריון. תחילה טירונות, מקצועות וצמ"פ בחטיבה 7 גדוד 75. במרץ 96 יצא לקורס מפקדי טנקים ובסיומו נשאר להדריך כגנן קמ"ט (מדריך בקורס מפקדי טנקים) במשך 2 מחזורים.בפברואר 1997 יצא לקורס קציני שריון ובסיומו יועד כגנן קק"ש (מדריך בקורס קצינים), שרת כמ"מ צמ"פ בחטיבה 7 גדוד 77 וחזר להדריך בשיזפון. שרותו הממושך כמדריך בקורס מפקדי טנקים ושיבוצו הישיר לקצונה מנע ממנו שרות מבצעי, דבר שרצה בו בכל מאודו ועל מנת לעודדו להמשיך במסלול ההדרכה קיבל צ'ופר ממפקדו והשתתף בקורס צניחה. לירון הדריך 3 מחזורי קק"ש. בהמשך שרת תקופה קצרה כקצין פיתוח הדרכה ביח' 460, ובמקביל מילא את מקומו של סגן מפקד פלוגת המפקדה בגדוד.בינואר 1999 מונה כמ"פ מפקדה וקיבל לידיו פלוגה בעייתית שתפקודה טעון שיפור. מפקדיו סברו כי לירון הוא האדם/הקצין המתאים ביותר שיוכל לשקם את הפלוגה ולהחזירה למסלול פעילות תקינה. ואכן כך היה, לירון ללא כל הכשרה לתפקיד ובמלוא המוטיבציה והנחישות למד וביצע באחריות ויסודיות את התפקיד ורכש את האמון ההערכה וההערצה של פקודיו ועמיתיו לעבודה והפלוגה עלתה על דרך המלך. על כך הוענק לו במרץ 1999 התואר קצין מצטיין וקיבל את האות בטקס מידי נשיא המדינה דאז, עזר ויצמן.ביולי 1999 יצא לטיול קצר בקניה.באוקטובר 99, 10 חודשים לאחר ששרת כמ"פ מפקדה, יצא לקורס מפקדי מפקדה וסיימו בהצלחה. במהלך הקורס המשיך לפקד על פלוגת המפקדה ופיקח בשלט רחוק על ניהולה ותפקודה התקין גם בהעדרו. לדבריו היתה זו הדרך שבה נמדד מפקד איכותי.במרץ 2000 הוענקה ללירון דרגת סרן.במאי 2000 השתתף בקורס תותחנות מתקדם ולאחריו סיים תפקידו כמ"פ מפקדה בשיזפון ויצא לקורס מפקדי פלוגות שדה - מ"פים.מיולי 2000 עד ינואר 2001 תיפקד כמ"פ צמ"פ בחטיבה 7 גדוד 77. בתפקידו, לדברי מפקדיו, הפגין לירון מנהיגות, מקצועיות, ויסודיות ובלט באחריות שנטל על עצמו בכל אשר עשה. על כך היה מועמד, פעם נוספת, להיות מפקד הפלוגה המצטיין של החטיבה כאחד ממצטייני הרמטכ"ל ביום העצמאות 2001.עם סיום תפקידו כמ"פ צמ"פ אמור היה לפקד על פלוגה מבצעית ובכך להגשים את שאיפתו ולבצע לראשונה בשרותו הצבאי תפקיד מבצעי.לאחר לבטים רבים ראה עצמו, לירון, ממשיך בשרות קבע במהלך השנים הקרובות והצטרף לתוכנית "אופק", כך שמיד בסיום השרות המבצעי אמור היה לצאת ללימודי תואר ראשון. בהחלטה זו ויתר לירון על חלומו ללמוד רפואה בתחום האונקולוגיה ולתת מזור לילדים החולים במחלת הסרטן.כשבוע לפני סיומו של מחזור הצמ"פ השני עליו פיקד, יצאה הפלוגה לתרגיל ניווטים באזור רמות מנשה. ב- 1.2.2001, יומו האחרון של התרגיל, נפצע לירון אנושות כתוצאה מהתדרדרות ג'יפ הסופה שבו נהג. הוא הובהל לבית החולים רמב"ם בחיפה וכעבור מספר שעות נפטר מפצעיו.לירון מילד ונער יפיפה ושובב הפך לגבר יפה תואר, בעל אישיות מדהימה, עם לב רחב ונשמה, עיניים שופעות טוב המקרינות אופטימיות, חיוך תמידי נסוך על פניו, בעל שמחת חיים והסתכלות בוגרת על החיים.תחת המעטה הרציני והקשוח שכן אדם מקסים, יחיד ומיוחד במינו, רגיש, אכפתי ואוהב הניחן בתכונות נעלות. לירון אהב את החיים והיה בעל שאיפות וחלומות רבים ורצון עז להגשימם, אך חלומות אלו שנטוו ונארגו בזהירות ובעדינות לאורך זמן נגדעו ביד גורל גסה וחמסנית.בשנות חייו הביא לבני משפחתו אור והשרה שלווה, נחת וגאווה. לירון בעל האישיות האצילית רקם קשרים מיוחדים עם סבו סבותיו ובני דודיו ושימש לקטנים דמות חיקוי להערצה. נתן ונהנה לתת את כל כולו לבני משפחתו, לצבא, לחבריו ולאהובתו סיגל.קצין שהוגדר ע"י מפקדיו כמקצוען, איש חיות ורוח שהיווה מודל להערצה ולחיקוי. לירון דאג והיה קשוב לחייליו ופקודיו ויצא מגדרו על מנת לתת טיפול ומענה ראויים לבעיותיהם. ידע לסחוף אותם אחריו ולרכוש את אמונם בו, כך שמילאו את המוטל עליהם במלוא המוטיבציה, ההערצה ויראת הכבוד.לירון, לנצח תמיד תישאר עמנו ואנו איתך ממשיכים בדרכךמצדיעים לך באהבה וגאווה ולא נפרדים ממך, כל אוהביך.